New York e numit oraşul care nu doarme niciodată
şi vede mult sex extraconjugal.
Dar eu nu mă plâng.
Infidelii îmi susţin afacerea.
O mare parte din meseria mea presupune să văd ce e mai rău în oameni.
S-a dovedit a fi punctul meu forte.
Clienţii mă angajează să găsesc greşeli.
Iar eu le găsesc.
Asta îi surprinde, deşi n-ar trebui.
Târfa! Se culcă cu fratele meu?
Sunt obligaţi să ia o decizie.
Calmaţi-vă!
Să acţioneze în privinţa asta...
Mă înşală...
... sau să nege în continuare.
Să omoare mesagerul.
Mi-a distrus viaţa.
Mă acuză că îmi place să le stric vieţile amărâte.
ALIAS INVESTIGAŢII
Rareori aleg a doua opţiune.
Mai trebuie să discutăm despre plată.
Oamenii fac lucruri rele.
Eu evit să mă încurc cu ei.
Aşa scap de probleme.
DE VORBĂ CU TRISH ÎN TIMPUL SĂPTĂMÂNII, PE WNEX
De cele mai multe ori.
Jessica, te-a chemat dna Hogarth?
Da.
- Minţi, nu? - Da.
Ai ceva pentru mine?
Parcă n-aveai încredere în mine.
În avocaţi, în general.
"Acoliţi pentru America corporatistă."
Am angajat un detectiv.
Nu e la fel de bun ca mine.
De aceea ţi-am oferit ţie postul, dar l-ai refuzat.
Fără supărare, prefer să fiu liber profesionistă.
Ai spus şi atunci, cu un limbaj colorat.
Alcoolismul e o scuză?
E vorba despre profesionalism.
Eşti nestatornică.
Sunt eficientă. Am rezolvat opt cazuri pe care nu le-a putut rezolva nimeni.
De aceea, am trecut cu vederea mai multe plângeri
şi am ascuns metodele tale.
Nu mă protejezi pe mine. Ai nevoie de metodele mele.
N-o să mă rog de tine.
O să-ţi cer foarte insistent de muncă.
Vreau să serveşti o citaţie proprietarului unor cluburi.
Îl cheamă Gregory Spheeris.
O dansatoare a căzut de pe scenă fiindcă s-a desprins bara.
A suferit o contuzie puternică, leziuni cerebrale.
Spheeris susţine că era proastă dinainte.
- Şi pe cine reprezinţi? - Pe dansatoare, desigur.
Pe dansatoarea neajutorată? Şi pe mai cine?
Alţii interesaţi de cluburile lui Spheeris.
Nu mai ştiam ce să cred.
Spheeris are gărzi de corp, de aceea e greu să-i serveşti citaţia.
Încep să te plac şi să am încredere în tine.
- Biroul lui Gregory Spheeris. - Bună.
Sun din biroul lui Cal Jamshahi.
Mă numesc Karen Accord.
Ba nu!
Ba da.
Din trupa Vanderbilt?
- Da! - Sunt Magda Simms!
Slavă Domnului că am dat de tine. Ajută-mă!
De ce vorbeşti în şoaptă?
Jamshahi ţipă la mine. Zice că are o şedinţă cu dl Spheeris.
Nu ştiu când sau unde.
Dl Spheeris nu are şedinţe azi.
Nu e chiar o şedinţă...
Ieşire la prânz, cină... Nu-i înţeleg scrisul.
Vine!
La băuturi, poate? Mâine, ora 19:00.
- N-a spus că va veni şi Jamshahi. - Asta e. Unde?
Soho House. E numai pentru membri.
Mulţumesc mult. Te sun mai târziu.
La naiba!
Fir-ar să fie!
În meseria mea, trebuie să ştii când să te distanţezi.
Însă unele cazuri îţi rămân în cap.
Două minute de exerciţii fizice, 20 de minute de mâncat.
Vrei s-o faci. Ştii că vrei.
Şoseaua principală.
Şoseaua Birch.
Strada Higgins.
Aleea Cobalt.
Gata!
La naiba!
M-ai speriat de moarte, Malcolm!
- Ce cauţi în apartamentul meu? - Eşti la mine.
De-aia nu era crocant.
- Ai uşa spartă. - Nu văzusem.
Foloseşti sarcasmul pentru a îndepărta oamenii.
Încă eşti aici. Du-te acasă!
Eşti cumva Jessica Jones?
- Da. - Am încercat să sunăm.
Telefonul meu are toane.
Eşti Jessica Jones, detectivul particular?
Da, sunt detectiv particular.
Eu sunt Barbara Shlottman, iar el e soţul meu, Bob.
Am venit din Omaha ca să ne găsim fiica dispărută.
Hope nu e dispărută. Ne sună săptămânal.
Ar putea fi într-o sectă!
Intraţi!
- Ţi s-au rupt balamalele. - Nu e prima dată.
Începeţi cu începutul.
Hope e la Universitatea New York cu o bursă sportivă.
Face atletism. E căpitan de echipă.
Acum o lună, ne-a spus că ia o pauză.
Nu-i stă în fire.
S-a mutat din apartament. Nu ştim unde.
Când a ieşit din echipă, ne-am urcat în avion.
Ai un boloboc?
Nu are boloboc, Bob!
Am fost la poliţie.
Au spus că nu există dovezi de vreo infracţiune.
Cineva de la secţie ne-a spus să te contactăm.
Poliţia v-a trimis la mine?
- E ceva neobişnuit? - Nu, deloc.
Hope a avut probleme în trecut?
Nici vorbă. Mereu a fost foarte disciplinată.
Ai adeziv epoxidic?
Să lipesc balamalele.
Mai termină cu uşa aia, Bob!
Să las o femeie singură, în oraşul ăsta, să stea fără uşă?
E în pericol!
Nu e bun.
Taxez la oră, plus cheltuieli.
Fac un contract standard.
Soţii Shlottman.
Bob, contractant. Barbara, contabil.
Nu sunt foarte bogaţi.
Au un fiu, Owen,
şi o fiică, Hope.
Atletism, atletism şi iar atletism.
Doamne! Iar atletism.
O prietenă.
- Cânt diseară, dacă vrei să vii. - Desigur.
Era deschis.
Nu mai filma!
Fac un film experimental despre un an din viaţa mea.
Fascinant.
L-am găsit pe Craigslist.
Am fost forţată să găsesc coleg de apartament. Mulţumesc, Hope.
Eşti supărată pe ea.
Serios, lasă camera jos, "Coppola"!
E un cadru continuu. Nu pot să tai.
Uite, te-am ajutat să tai.
Mi-ai distrus arta!
Ţi-am făcut un favor. Unde sunt lucrurile lui Hope?
Mi-a spus să le vând. Am luat 98 dolari.
Mai e o cutie la mine în dulap.
Adu-o!
Bine.
N-a dispărut. E cu tipul ăla.
Are pe cineva?
Evident. De ce altceva ţi-ai lăsa cea mai bună prietenă?
Nu le-a spus părinţilor de el.
Vorbesc numai despre atletism.
Ştii cum îl cheamă sau unde lucrează?
Nu mi-a spus decât: "E minunat!"
Credea că i-l fur?
A cunoscut pe cineva. Caz rezolvat.
Dacă o porneşti, îţi trag chiloţii până în gât.
Nu te invidiez.
Grăbeşte-te!
Unde mi-e maşina?
Ne vedem la mine în zece minute.
Scuză-mă.
Scuză-mă! Ştii unde e Chrysler Building?
Foloseşte hărţile Google, fraiero!
Ce...
Cum faci asta?
Eşti o mutantă.
Dumnezeule!
Vei plăti mai puţin pentru procesul ăsta
decât ai plătit pe păr.
Nu eşti normală!
Îţi faci specia de râs.
Ia citaţia, Spheeris!
Dacă mă atingi, o să le spun tuturor despre tine.
N-o să te mai poţi ascunde.
Ţi se pare că mă ascund? Nu.
Vrei să ştii de ce?
Fiindcă nu interesează pe nimeni.
Toţi vor să se simtă în siguranţă.
O să te facă nebun, n-o să creadă că pot ridica maşina
sau că te pot topi cu ochii-laser.
Să ştii că nu lasă urme.
Dle Gregory Spheeris, ţi s-a înmânat citaţia.
"Ochi-laser." Idiotule!
Şoseaua Birch.
Strada Higgins.
Aleea Cobalt.
Lucrezi până târziu ca să dai telefoane şi să nu-ţi răspundă nimeni.
Tu mi-ai răspuns.
- Am primit mesajul tău. - Atunci, scrie-mi un cec.
M-a sunat avocatul lui Spheeris.
Spheeris susţine că, şi citez:
"A ridicat maşina deasupra capului şi m-a ameninţat cu ochii-laser."
Penibil.
- L-ai ameninţat? - Da, cu ochii-laser.
Şi m-a crezut.
Puteam să-i zic că am mâini-blender.
Nu se dă test de IQ pentru a deţine cluburi.
Oamenii au ajuns să creadă lucruri ciudate.
Dacă vrei să mă faci nestatornică,
nu am chef.
Nu...
Pare că a fost o mişcare calculată.
Aş vrea să fi fost acolo.
Mi-ai făcut un compliment?
Voi anunţa contabilii.
Ai putea să-l bei dintr-un pahar.
Nu e un whisky destul de bun pentru pahar.
Nu? Am whisky mai bun înăuntru.
Te-am mai văzut pe aici, dar nu intri niciodată.
Cumpăr angro.
E seara fetelor. Am o nouă promoţie.
Minţi.
E adevărat, de acum.
De ce?
Eşti din cartier, eşti sexy şi bei singură. Atragi clienţi.
Dar nu-i nevoie să-mi faci un favor.
Plec, şefu'.
- Să fii cuminte, Roy. - De ce aş începe acum?
Ultima strigare.
Tot la promoţie?
Fă-l dublu!
Bei mult pentru o femeie aşa mică.
Nu prea sunt chemată şi la a doua întâlnire.
De cât timp lucrezi aici?
De mult.
Eşti din oraş? Ai familie sau prieteni?
Am clienţi fideli.
Ai avut o zi grea la muncă?
Toate zilele sunt grele.
Tata zicea
că, dacă nu-ţi place serviciul, trebuie să-l schimbi.
L-am schimbat deja.
Da? Unde lucrezi?
Numai tu ai voie să pui întrebări.
Încă aştept răspunsuri.
Doamnele primele.
Eşti detectiv particular?
Încerc să câştig un ban. Băutura costă... De obicei.
Poţi face bani şi fără a te băga în viaţa oamenilor.
Numai la asta sunt bună.
- Cât de bună? - Talent înnăscut.
Da?
Ce ai descoperit?
După mizeria de pe bar, pot să-ţi spun
că, acum patru ani, un bărbat pe nume Horace a mâncat aripioare.
Îl chema Melvin.
Aştept pe alei întunecate să fotografiez oamenii făcând sex.
M-ai urmărit ca un vultur de când ai intrat aici.
Din obişnuinţă.
Sau e felul tău de a flirta.
Eu nu flirtez. Tu flirtezi mult.
Ai un interes ascuns.
Îi faci pe oameni să bea mai mult şi să dea bacşiş.
Ce-ai mai descoperit, Sherlock?
Bine...
Dacă un beţiv varsă ceva sau vomită pe tine, nu-i zici nimic.
Dar, dacă sparge sau zgârie ceva, l-ai mâncat!
N-am văzut un bar mai curat ca ăsta.
Ţii la el
mai mult decât la orice.
Chiar şi oricine.
Barul ăsta are o poveste.
Păstrează amintiri.
E ceva personal, dar secret.
Nu ai agăţat poze deloc.
Şi îţi plac femeile.
Cel puţin, momentan.
Şi ele te plac pe tine.
Sună ca şi cum ai flirta cu mine.
Eu nu flirtez. Eu doar spun ce vreau.
Ce vrei?
Greşeala mea.
Nu-i nimic. N-o să mă sparg.
Ba da.
Aşa...
Scuze.
N-ai făcut-o bine. E vina ta.
Da?
Nesimţiţilor!
Mi-ai pus toate rufele...
Tot ce-am cerut...
Alias Investigaţii.
Sunt Barb Shlottman, mama lui Hope.
Bună ziua! Tocmai...
Ai o voce ciudată. S-a întâmplat ceva cu Hope?
Nu. Am lucrat toată noaptea la cazul dumneavoastră.
Hope a cumpărat ceva cu cardul de curând.
Nu foloseşte cardul niciodată.
I l-am dat pentru urgenţe. Am învăţat-o să fie cumpătată.
Nu v-a spus că vrea să-şi cumpere ceva anume?
Nu. Ce a cumpărat?
Nimic ieşit din comun.
Hope face eforturi în plus ca să-l mulţumească pe iubit.
Fie e o fraieră îndrăgostită, fie cineva o stoarce de bani.
În final, amândouă înseamnă acelaşi lucru.
DE VORBĂ CU TRISH EMISIUNEA NR. 1 ÎN NEW YORK
Nu.
Nu se poate.
Îmi pare rău, dar nu servim cina încă.
- Nu era "Il Rosso" aici? - Ba da.
Niku s-a deschis de opt luni. Vă fac o rezervare?
Aţi văzut-o pe fata asta?
Pot să întreb de ce?
Sunt detectiv particular.
- Nu mai vreau probleme. - "Mai"?
Deci a fost aici.
Marţea trecută.
Era singură?
- Vorbiţi cu managerul. - Spune-mi ce s-a întâmplat!
Partenerul ei a vrut o masă anume din spate.
Un cuplu era deja aşezat acolo.
Parcă mi-am pierdut minţile. I-am ridicat de la masă.
E imposibil...
Mai greu de crezut e că somelierul l-a compensat cu o sticlă de 500 dolari.
Când a comandat preparatul său preferat de la "Il Rosso",
bucătarul nostru s-a dus şi a luat reţeta de la fostul bucătar de aici.
Pentru aniversarea noastră! O să-ţi placă.
O să-mi placă.
Atunci, zâmbeşte.
Nu ştiu de ce a venit la un restaurant asiatic
- pentru paste clasice... - Amatriciana.
Îl cunoşti?
N-o să se mai întoarcă, nu?
Doamnă?
Şoseaua Birch, strada Higgins...
La naiba!
Dră Jones. Ce s-a întâmplat?
Ce poliţist v-a spus de mine?
- Ai aflat ceva despre Hope? - E teafără?
Ştiţi numele poliţistului care m-a recomandat?
Nu era poliţist.
Aţi spus că cineva de la secţie...
- Depunea o plângere. - Sau plătea o amendă.
Ce a spus?
A auzit discuţia cu sergentul, despre Hope,
şi ne-a trimis la tine.
Avea un accent britanic.
Faceţi-vă bagajele! Plecaţi acasă!
Fugiţi de aici!
De ce? Cine era?
Fiica noastră e la el?
Nu vă apropiaţi de nimeni!
O s-o găseşti pe fiica noastră?
Vreau un bilet la clasa economic spre Hong Kong.
Va decola în trei ore.
- Îl iau. - Perfect.
- Daţi-mi datele cardului. - Bine. E MasterCard.
Numărul cardului e 52749332068...
Pe numele Hope Shlottman, cu doi "T".
Cardul a fost respins.
La naiba!
Pot să rezerv biletul?
Nu facem rezervări.
Bine...
Alo!
Trebuie să mă plăteşti pentru Spheeris.
Am vorbit cu contabilii.
Durează câteva zile.
- Atunci, împrumută-mi nişte bani. - Eu nu lucrez aşa.
Cere-i unui prieten.
Nu am prieteni!
Sunt şocată.
Jessica?
Aici erai. Te aşteptam jos.
Să mergem! Întârziem la restaurant.
Şi a cui e vina?
- Arăţi rău. - Am nevoie de bani.
Îţi dau televizorul meu.
Mulţumesc, Malcolm. Păstrează-l.
- L-am furat. - Mă gândeam eu.
Putem s-o chemăm pe Madeleine Albright?
E o emisiune de divertisment. Publicul nu vrea politică.
- Ba da. - Bine, nu vreau eu.
Vreau s-o cunosc pe Madeleine.
Eu, pe Channing Tatum.
Dar nu l-am chemat în emisiune.
Ba da, dar te-a refuzat.
Zack, e târziu...
Da, continuăm mâine.
Mulţumesc.
Hai!
- Mulţumesc, Zack. - Da. Drăguţ.
Pa!
Puteai să intri pe uşă.
Nu ştiam dacă vei răspunde. E important.
Pun pariu.
E pentru un caz.
Aşa e,
te-ai făcut detectiv.
Mă urmăreşti?
Am verificat dacă ai murit. Nu m-ai mai sunat.
Am nevoie de bani.
Nu ştiu cum să-ţi răspund.
- E important. - Ai mai spus.
N-ai mai dat niciun semn de şase luni.
- Aveam nevoie de spaţiu. - M-ai ignorat.
Şi acum vii să-mi ceri bani?
A fost o idee proastă.
Spune-mi ce e aşa important!
S-a întors.
A trecut un an, Jess.
Ai văzut cum a murit.
Ai văzut certificatul de deces. E sindromul posttraumatic...
Nu e niciun nenorocit de sindrom!
Mai ai coşmaruri?
Amintiri?
Du-te iar la psihoterapeut.
Nebunul care m-a pus să repet străzi?
E o metodă dovedită.
200 dolari pe "Şoseaua Birch, aleea Cobalt..."
- M-am oferit să-ţi plătesc. - Fir-ar să fie, Trish!
S-a întors.
Mi-a trimis clienţi. Un cuplu din Omaha.
Le-a răpit fiica.
De ce a luat-o pe ea?
- E înzestrată? - E un atlet înzestrat.
Pe aproape... Nu ştiu.
Ţii minte că ţi-am zis despre aniversarea de o lună?
Acum, la o lună după ce a răpit-o pe Hope,
face la fel...
Lenjeria intimă, cadoul, restaurantul.
Şi hotelul?
Sun la poliţie.
Ei n-o pot ajuta, Trish.
Ştii de ce e capabil.
Ştii ce m-a obligat să fac.
Vrei să fugi?
Ba bine că nu!
Dacă mă prinde din nou...
Trish...
Dacă o laşi pe fata aia cu el...
Ce vrei să fac?
Vom găsi o cale să te protejăm.
Vine doar după mine, nu şi după tine.
Ştiu.
Nu ştii nimic.
Ştiu că eşti mult mai pregătită
să-l confrunţi decât o fată nevinovată din Omaha.
Eşti aceeaşi persoană care a încercat să facă ceva.
Am încercat şi am eşuat.
Aşa am început.
N-am fost niciodată eroină, aşa cum ţi-ai dorit.
Îţi aduc banii.
Unde e fiica noastră? Spune-ne, te rugăm.
Te rog, spune-mi unde e copila mea.
Trebuie să fac o oprire la intersecţia străzii 59 cu 5.
Dră Jones?
Mi s-a părut că sunteţi dv.
Bine aţi revenit!
Vă cazaţi iar la noi?
Ce se petrece?
Ţi-a fost dor de mine?
E aici?
Kilgrave e aici?
Nu.
De cât timp a plecat?
De cinci ore şi 21 de minute.
Trebuie să te scoatem de aici.
- Îmbracă-te! - Nu pot.
- Dră Jones? - Am găsit-o pe Hope.
E tata?
Trebuie s-o duceţi cât mai departe de aici.
Predaţi camera şi mergeţi la mine, la birou.
Nu înţeleg.
Te rog, spune-mi ce se petrece.
Faceţi ce v-am spus! Ne vedem acolo.
Hai, să mergem!
Nu pot.
Ţi-a spus să nu te mişti.
Am făcut pe mine.
Stai...
- Hai, Hope! - Nu pot să plec!
- Nu vreau să te rănesc. - Nu pot să plec.
Dă-mi drumul! Nu pot să plec!
Ba da, poţi.
Lasă-mă jos!
Nu pot să plec!
Puterea lui de control va trece.
Dar necesită timp şi distanţă. Amândouă trebuie să plecăm.
M-a obligat să fac unele lucruri...
Nu voiam să le fac, dar le-am făcut voit.
Pe ce stradă ai copilărit?
Cum se numea?
Imaginează-ţi semnul.
Strada Harrison.
Cum se numea strada vecină?
Florence.
Ascultă-mă.
Nu e vina ta.
Tu nu ştii.
Ştiu.
Crede-mă că ştiu.
Vreau s-o spui.
"Nu e vina mea."
Repetă ce am zis!
Nu e...
Nu...
Nu e vina mea.
Te-ai descurcat bine.
- Fetiţa mea! - Slavă Domnului!
- Nu e vina mea. - Ştiu, scumpa mea.
Va fi bine.
Ţineţi-o departe de bărbatul care a răpit-o.
- A răpit-o? - El a scăpat.
Acum, singura dv. grijă e s-o urcaţi pe Hope în maşină,
să plecaţi şi să nu vă opriţi până în Omaha.
O ducem acasă pe fetiţa noastră.
- Mulţumim. - Cu plăcere.
Mi-ai salvat viaţa.
Plecaţi!
Vin şi eu imediat.
Nu!
Zâmbeşte!
Mamă!
Ajutor!
Când vezi realitatea, trebuie să iei o decizie.
Unde mergem?
Ori negi în continuare,
ori faci ceva
ca să rezolvi problema.
Subtitrare: Retail